** SERIOUS MOONLIGHT ** made by sabian
- Mersi. - Cu plăcere !
Michell, voi pleca cu o zi mai devreme ca să-l surprind.
Voi petrece un weekend prelungit cu el.
Sună-l pe Melter și spune-i că i-am trimis ziarul ieri,
că totul e în regulă, și că voi vorbi cu el mîine dimineață,
apoi sună-mi dentistul și reprogramează-mă marți după amiază.
Anulează-mi toate întîlnirile de azi. Știi ce a ide făcut, de aia ești asistenta mea.
Bună, Louise.
Bună, iubitule. Cum e la Chicago ? Te întorci
peste cîteva ore, nu ? Abia aștept să te văd.
Da, și eu.
Scuză-mă, mă duc la o ședință. Ne vedem acasă. Mîine, bine ?
Da, ne vedem mîine. Ne vedem atunci. Paaa !
Dragă Louise,
nu-mi petrec weekendul aici cum plănuisem.
Am ajuns la o cumpănă în căsătorie
și am nevoie de puțin timp să mă gîndesc.
Așa că ți-am lăsat scrisoarea asta.
Nu uita să hrănești peștii.
Nu, nu, nu... e prostesc.
Îmi pare foarte rău.
Ești minunată și nu te merit.
Michell, ascultă. Cumpărarea merge înainte, atît trebuie să știe,
mai mult și mai mult pînă se duce în jos.
Nu, n-am să-l sun eu, Michell...
E cineva în casa mea !
E cineva foarte romantic.
Michell, fără telefoane.
Cred că o să am parte de mult sex.
Da, da, da. O să te descurci tu. D-aia te plătesc.
Ian !
Te-ai întors mai devreme...
Ia te uită ce flori frumoase ! N-ai mai făcut asta de ani de zile.
D-zeule ! Aia e sexy.
- Ce s-a întîmplat ? - Te rog, ia loc.
- Louise ! - Ce grozav e.
Tocmai scriam ceva cînd ai apărut...
nu trebuia să ajungi aici pînă mîine.
- Te rog hrănește peștii ? - Am tăiat fraza aia.
Ce înseamnă asta ?
Louise, eu...
De ce trebuie să pleci ? La ce trebuie să te gîndești ?
Plec la Paris.
Am serioase îndoieli cu privire la căsătoria noastră...
Nu pleci nicăieri Ian, ne vom strădui amîndoi, așa cum am făcut mereu.
Nu și de data asta.
Ea cine e ?
Nu e vorba despre altcineva. E vorba despre mine, tine, noi... despre nimeni altcineva.
- Chiar e vorba despre altcineva. - Nu, nu...
Uită-te la mîinile tale cînd spui asta. Unde ți-e verigheta ?
De ce sînt petale de flori peste tot ?
Lucrurile nu merg bine între noi.
Nimeni nu mi-a spus asta, Ian. Credeam că e minunat.
La aniversarea noastră mi-ai luat mîna și mi-ai spus că mă iubești.
- Am mințit. - Ai mințit ?
Erai confuz și nefericit
te-ai hotărît să-mi spui asta printr-un bilețel ?
- După 13 ani asta merit ? - Știi că nu suport confruntările...
E o porcărie, meriți mai mult și mă simt îngrozitor.
Și eu ce-ar trebui să fac ? Să stau și să privesc
cum pleci și să aștept hîrtiile de divorț ?
Ce tîmpenie mai e și asta ?
Și nu oftă la mine !
N-o să pleci din casa asta pînă cînd, cel puțin,
nu încerci să rezolvi chestia asta cu mine ! Ești soțul meu !
- Măcar atîta poți să faci ! - Sînt îndrăgostit de altcineva, Louise.
Poftim ! Am zis-o.
- Nu mai împacheta, Ian. - Nu !
- Plec la Paris mîine dimineață. - Ba nu ! Nu pleci nicăieri !
- Îmi pare foarte rău. - Am zis: "Nu mai împacheta" !
Ești complet nebună ?! Louise !
Nu mai țipa ! Potolește-te !
- Capul meu !.. - Îmi pare rău de asta !
Ți-am adus niște apă.
Bine, o s-o beau eu.
Nu pot din cauza cariei !
De ce dracu sînt legat de scaun, Louiseeee !?
Pentru că, iubitule, am decis să te țin aici pînă rezolvăm problema.
Nu te mai iubesc !
- Atunci o să stai aici. - Ești nebună de legat !
De ce ?
Nu poți ține pe cineva ostatic pînă o să te iubească !
Haide Ian, sînt sigură că s-a mai făcut înainte.
O iubesc pe Sara și asta nu se va schimba !
Și cine eSara ?
E persoana de care sînt foarte îndrăgostit.
Și care va sosi în orice moment aici !
Va fi rănită cînd îi vei da papucii, dar va trăi.
Ca avocat ai depus un jurămînt că o să aperi
legea și sînt sigur că nu vei deveni o mincinoasă.
Am putea face un caz din asta.
Louise, te urăsc ! Și cred că ești nebună și ar trebui să stai într-un ospiciu !
Ți-ar fi destul de greu să faci asta, cînd nu-ți poți mișca vreo mînă.
Am zis, în cele din urmă...
Pînă atunci n-o să mai vrei pentru că o să mă iubești iară !
Fără Sara, fără divorț, fără acuzații, doar dragoste.
Așa cum era cînd ne-am făcut jurăminte, îți amintești, Ian ?
Știi că ai dreptate ? Vino aici !
Știi... ai dreptate...
n-a fost corect din partea mea să te părăsesc
așa fără să-ți dau șansa să rezolvăm.
Ce-ar fi să mă dezlegi și să discutăm ?
- N-o să te dezleg pînă nu mă iubești iar. - Te iubesc, jur pe D-zeu !
- Mincinosule ! - Te iubesc.
Ești soția mea.
Mersi.
Îți mulțumesc că m-ai făcut să văd ce prostie era să fac.
M-ai șocat și m-ai adus la realitate. Chiar te iubesc.
- Te iubesc. - Ești cel mai mare mincinos !
Ți-a crescut nasul ca lui Pluto, transpiri, nu mă privești în ochi...
Te iubesc, Lou.
Ba nu mă iubești. Crezi că sînt o nebună de care vrei
să divorțezi și s-o dai în judecată. Nu-s idioată.
Dă-mi drumul !
Asta se va schimba, vei vedea. Vei fi fericit.
Dă-mi drumul, idioată dracului !
- Sara. - Sara ?
- Sara, sînt ostatic. - Taci, Ian !
Cheamă Poliția !
- Sara, presupun ? - Bună, Da, sînt Sara.
- Și tu ești... ? - Louise, soția.
- Credeam că... Unde e... - Ian ?
E un clișeu, dar... e legat pe moment.
Vino cu mine. Hai să vorbim.
- Sara ? - Da.
Ești foarte drăguță.
Mersi. Și tu ești foarte drăguță.
Ia loc...
Felicitări, soțul meu mă părăsește pentru tine...
Îmi pare foarte rău, Louise !
- M-am îndrăgostit de el. N-am vrut... - Nu trebuie să te scuzi. Sînt bine.
- Serios. - Serios ?
Mă bucur. Eram atît de tristă și mă simțeam vinovată.
Îmi pare rău. Cred că ți-e foarte greu, nu ?
A fost greu. Da.
Ei bine, au fost niște schimbări de plan, Sara.
Ian a hotărît să stea cu mine aici ca să punem la punct niște detalii.
Păi trebuia să plecăm mîine la prima oră,
și sperăm că îmi va cunoaște familia asta seară.
Tata face chateaubriand și salată, adică un meniu special...
Știu, și mi-a spus totul
și îi pare foarte rău că nu poate veni.
Vrea să stea cu mine să rezolvăm detaliile divorțului nostru.
Te va întîlni la aeroport. Mi-a promis.
Dezamăgitor.
Ce egoist din partea mea.
Știu ce simți, dar cred că e foarte important ca
să rezolvăm problemele înainte să mă părăsească.
Sînt sigură că înțelegi.
- Pot să-l văd ? - Nu vrea să te vadă.
Mi-a zis și citez: Dacă aș vedea-o pe
Șaru acum, n-aș mai fi în stare să mai stau cu tine o secundă.
N-aș mai putea decît s-o sărut nebunește,
pe toată fața și s-o strîng în brațe pînă ar fugi țipînd.
Da, pare a fi el.
Chiar îmi pare rău, pentru că eu l-am forțat să stea aici
și sper că înțelegi.
- Înțeleg. - Mersi.
- Pot să-l sun mai tîrziu ? - Aș prefera să n-o faci...
- Măcar atît poți să faci. - Chiar vroiam să vorbesc cu el.
Gîndește-te ce romantic va fi să vă întîlniți la avionul pentru Roma.
Paris.
Paris ? Ce romantic !
Mereu am vrut să văd Parisul împreună cu Ian.
Te simți bine, Louise ?
Mersi că m-ai întrebat, Sara. Nu prea. Dar voi fi.
- Scuză-mă. - Vrei să-i spui că...
mă gîndesc la el și spune-i că...
că n-are de ce să se teamă că rezolva lucrurile cu tine.
Trebuia s-o facă de acum un an.
De acum un an ?
- Da, poate ar fi fost mai bine. - Îi spui că mă gîndesc la el ?
Te gîndești al el. Am înțeles. Mersi.
D-zeule !
- În regulă ! - Ce-ai făcut cu Sara ?
I-am dat papucii. I-am zis
că o vei întîlni la aeroport și că mai avem de discutat ultimele detalii.
E foartă drăguță, dar nu prea deșteaptă, totuși.
Nu înțeleg ce spui.
Scuză-mă.
Despre ce bolboroseai ?
- Sara e foarte deșteaptă. N-o cunoști. - Foarte deșteaptă !
- Nu prea cred. - M-a introdus în literatura rusească.
D-aia te agiți că "Frații Karamazov".
Nu e doar frumoasă, e foarte deșteaptă. Mai deșteaptă ca oricine.
E foarte drăguță pentru o casnică.
- N-ai suflet, Louise. - Sînt sigură, dar nu contează !
Pînă la anul o să te chinui să-ți aduci aminte numele ei !
Pînă la anul va fi soția mea și voi scăpa de o nebună.
- Nu, nu, nu ! Nu mai vorbi despre ea ! - Ba voi vorbi !
Ba voi vorbi ca să știi cît ești de nebună ! Ce zici să vorbim despre asta ?
De fapt...
- Nu din nou ! - Ce-ar fi să nu mai vorbești ?
Taci puțin
și-am să-ți arăt ceva, amice.
Îți amintești ziua asta ? Îți amintești tot din ziua asta ca mine ?
Ce speriată eram ?
Cum nu credeam că o să rezist ? Cum a mstat noi în spatele bisericii ?
Cum mă țineai în brațe ? Îți amintești ce promisiuni mi-ai făcut ?
Cum nu trebuia să-mi mai fie teamă ?
Că nimeni din viața mea nu m-a iubit ca tine ?
Și cum îmi tot promiteai ?
Și preotul te-a întrebat în cele din urmă dacă mă iei de soție...
"Da. Promit."
Îți amintești primul nostru an de căsătorie ? Dulceață acelui sentiment ?
Cum împotriva sorții ne-am întîlnit...
Îți amintești astea, Ian ?
Trebuie să merg la WC.
N-ai nici un calmant în casă ? Mă doare dintele.
Nu.
- Ce e cu mirosul ăsta ? - Fac niște prăjituri.
Prăjituri cu ciocolată, preferatele tale.
- Louise, chiar trebuie să merg la WC. - Trebuie să aștepți.
Uită-te la tine ! Ești jalnică !
Uite ce prostie faci. Ești mai deșteaptă decît atît.
Ești o femeie deșteaptă, cu mulți prieteni, împlinită
și te porți ca un mare nimic fără mine ! N-ai nevoie de mine !
Nu știi de ce am eu nevoie ! Nu face asta !
Voi deveni o femeie divorțată, la 40 de ani, fără copii...
care stă noaptea să se uite la emisiunile de noapte.
Și n-am să rămîn cantonata în trecut, întrebîndu-mă
ce s-a întîmplat cu cel mai bun prieten al meu ?
- Să te duci în Paris cu o adolescentă ! - De fapt, are 24 de ani.
Nu vreau să fiu dependenta de înghețată, să-mi plîng de milă singură și să ajung
o ratată care nu vrea să fie singură. Refuz să mă duc singură la film !
- Refuz să fiu fără tine ! Mai degrabă aș... - Ce ?
- Mai bine ai muri ? - Prefer să mă duc la pușcărie.
Nu voi muri. Nimeni nu v-a muri.
Totul va fi în regulă.
- Louise, te rog, dă-mi drumul. - Nu !
Hai să discutăm...
fără banda asta adezivă. Asta nu ajută la nimic.
Nu.
Louise, trebuie să merg la WC. Altfel va fi multă mizerie în curînd.
Îți promit să nu fug.
Exact cum am făcut în ziua aia, nu voi fugi.
Așa că dezleagă-mă acum înainte să devină nasol.
- Mai zii odată. - Poftim ?
- Spune: "Promit". - Promit.
Promit, Louise. N-am să fug. Îți promit că în ziua aia...
... din adîncul sufletului meu.
- Ce nebunie. - Da.
Mă duc să aduc foarfecă, bine ?
Te rog, Ian. Iartă-mă.
- Ian, îmi pare rău pentru asta. - Da, știu.
- E lipicios. - Da. Îmi pare rău.
Ce-ai făcut telefonului, Louise ? Ai tăiat... ?
Nu te iubesc ! Nu vreau să fiu cu tine !
Ești jalnică, urîtă și îmi provoci greață !
Unde sînt cheile, Louise ?!
Am găsit calmantul și m-a ajutat puțin, dar
trebuie să mă duc la dentist săptămîna viitoare.
Vrei un calmant pentru cap ?
Iisuse ! Asta chiar se întîmplă, Louise ?
- Cred că am un coșmar. - Și eu.
Poți să-l termini !
- La fel și tu ! - Ce vrei de la mine, Louise ?
Inima mea nu mai e aici ! Nu mai vreau să fiu cu tine !
- Vrei un fursec ? - Nu.
- Sînt foarte bune. - Nu vor rezolva problema.
- Ea îți face fursecuri ? - Nu.
Unde te duceai ?
Te duceai acasă la ea ? La hotel ? Veneatii aici fără știrea mea ?
Da, da și da.
Era simplu. Lucrai multe ore.
Cum ai cunoscut-o ?
- Ce mai contează ? - Păi vreau să știu !
Am cunoscut-o la bancă. E recepționista.
E recepționista lui Murray ?
- Eu nici nu mi-o amintesc. - Păi nu ești bărbat.
Nu e doar recepționista, își face doctoratul. Va fi psiholog.
Cum ai invitat-o prima dată ?
- Ai invitat-o la cină ? - Ea m-a invitat pe mine. Bine ?
M-a sunat de cîteva ori pînă am zis "da".
- Și ați făcut sex din prima ? - Mereu se face sex din prima.
Și apoi a devenit cea mai bună prietenă a ta.
Ei bine, nu.
Louise, nu orice relație e la fel.
Mereu spuneai că în viața ta
vrei să fii căsătorit cu cea mai bună prietenă.
Și că ești cel mai norocos om din lume.
Știu ce-am spus, dar nu în orice relație
trebuie să te căsătorești cu cea mai bună prietenă. S-a pierdut pasiunea.
- Deci ai multă pasiune pentru ea. - Încetează. N-am să...
Știi ceva, da ! Foarte multă !
- Dar fără intimitate. - E un altfel de pasiune.
- Ce fel de pasiune a fost ? - Una intensă !
Plină de mister. Nu știu ce gîndește, ce simte...
- Mereu descopăr noutăți. - Spuneai că nimeni nu se cunoaște că noi.
- Da. - Și-ți plăcea.
- Nu-mi mai place. - De ce ?
Nu știu.
Ce poate fi mai bine de atît ?
- Unele lucruri sînt mai bune. - Ca sexul cu o persoană nouă ?
Are nevoie de mine, Lou.
- Eu am nevoie de tine, Ian. - N-ai avut nevoie de mine ani buni.
Ești super femeie. Faci mai mulți bani decît mine...
Ești ma idesteapta decît mine. Pentru ce ai nevoie de mine ?
Ian, am nevoie de tine atît de mult.
Ai nevoie de cineva, nu de mine.
Nu de mine în particular. Ea are nevoie de mine în particular.
Bine. N-am nevoie de tine.
Dar te iubesc.
- Nu e mai bine ? - Nu, nu e mai bine.
- De ce m-ai iubit vreodată, Ian ? - Nu știu.
Ba știi !
Gîndește-te la asta pînă îți aduc niște fursecuri.
Nu ! N-am să mă gîndesc.
- Ba ai să te gîndești. Vrei lapte ? - Nu vreau nici un fursec !
Mă întorc imediat. Nu pleca nicăieri.
Sînt exact aceleași fursecuri pe care ți le-am făcut în acești ani.
Dar sînt speciale, pentru că am pus o vrajă specială în ele.
Dacă mănînci una, o să mă iubești tot restul vieții tale și dincolo de ea.
- Glumeam. - Ia o mușcătură. Haide.
- Trebuie să mănînci ceva. - Nu vreau, Louise.
Nu face asta. Te rog.
Maică-ta m-a pus să promit, pe patul de moarte
că îți voi face aceste fursecuri.
Zicea că sînt cel mai bun lucru care ți s-a întîmplat.
Că pînă să mă întîlnești nu aveai vreun țel sau o direcție.
Că te-am pus pe picioare și ți-am dat o viață.
Așa ai făcut.
- Crezi că ar aproba ce se întîmplă acum ? - Nu cred că ar vrea
- să mă vadă legat de WC. - Nu mă refeream la asta !
Crezi că ar vrea să mă părăsești pentru recepționista lui Murray ?
- Ce ar crede mama nu mă preocupă. - Ar trebui.
Nici tu n-ar trebui să te preocupi.
Spune-mi de orice membru al familiei mele
care n-ar fi de acord și mi-ar păsa prea puțin.
- Vrei un fursec ? - Nu... prea.
Ce zici de niște muzică ?
Asta e frumoasă.
Asta e chiar o tîmpenie, Louise.
- Am dansat pe ea. - Da, știu. La nunta noastră.
Parcă a trecut o viață.
Pentru mine e că acum.
Ai zis că e cea mai fericită zi a ta.
O relație care se sfîrșește e că moartea cuiva cunoscut.
Totul se pierde. Tot ce-am făcut împreună.
Locurile pe unde am călătorit, certurile...
micile momente de tandrețe...
Nu uita și toate eșecurile.
Cum poți să-mi spui asta ?
Vrei să mă rănești și mai mult ?
Nu, doar îți amintesc că n-a fost totul perfect.
- Cine a zis că a fost perfect ? - Tu ! O spui mereu !
Sîntem perfecți ? Era prea mult !
- Parcă nu era real ! - Era real.
Da, pînă n-am mai vrut să facem copii !
- De asta mă lași ? - Nu, nu !
E despre ce s-a întîmplat după. Ai devenit umană.
Vorbești prea tare. Vorbești peste mine, știi ?
- Și sexul a devenit mecanic. - Nu. Ba nu !
Și... mereu erai în negare.
Am petrecut atîtea weekenduri încercînd să facem un copil.
Le-am numărat.
Poftim ?
Cîteodată cînd veneam aici era așa de ciudat,
încît le numărăm. Le urăm.
Le numărăm ca să știu citeu a mai rămas.
Ai încetat să mă iubești.
N-am știut.
Am încercat să mă prefac că nu se întîmplă.
- Și apoi ai întîlnit-o pe Sara. - Da.
Și ai început să te vezi cu ea.
- Nu cred c-o iubești pe femeia aia. - Poți să crezi ce vrei, dar...
mă voi duce la Paris cu ea... Îți garantez că voi fi în avion cu ea mîine.
- Eu n-aș garanta nimic. - Și o voi cere de soție.
- Ba nu ! - Ba da. Cu siguranță !
- Îți spun eu că nu... - Lasă-mă singur. Vrea ușă folosesc baia.
Pardon !
- Ai auzit de sindromul Stokholm ? - Da.
Ostaticii se indragostescde răpitorii lor.
Da.
Va trebui ceva mai important. Un act dumnezeiesc.
Te rog, închide ușa. Închide ușa !
E călătoria în care ne-am îndrăgostit. Îți amintești ?
Primul tău birou. Am venit
să-ți pun numele pe ușă.
- A fost frumos din partea ta. - Da.
Și aici te-am cerut de soție...
... în fata trubadurilor.
Ai zis "da". Fără ezitare. Transpirai și-mi părea rău de tine.
- M-am gîndit că vei zice "nu". - Am zis da de 17 ori la rînd.
- Nu e cinstit, Lou. - Ba este !
E mai mult decît cinstit. Sînt fapte.
- E după ce ne-am căsătorit ? - Nu. Înainte.
- Îți amintești, Ian ? - Oprește-l, Louise.
- N-am terminat încă. - Eu am terminat.
Nu contează ce-mi arăți. Nu mai sîntem oamenii ăia.
Ba sîntem.
Pozele astea sînt mai vechi de 10 ani. Nu avem poze mai recente.
Ce aveam special, nu mai există.
- Va trebui să facem mai multe poze. - Nu ! Fără poze ! Gata cu viața împreună !
Din momentul ăsta o să țip și nu va fi plăcut ! Dă-mi dracu drumul !
Oprește-te, Ian, uită-te la poze.
Mă auziți ? Sînt ostatic !
Vă rog, să mă ajute cineva !
- Arăți foarte bine, Louise. - Mersi.
Nu te-am mai văzut într-o rochie sexy de mult timp.
Asta nu schimbă nimic. Ce faci cu chitara ?
Îți voi cînta un cîntec.
Te rog, nu.
O să-ți cînt o serenadă, cum am făcut prima dată.
- Nu. Mă simt atît de stînjenit. - Doar ascultă, Ian !
- Louise, n-o să meargă. Lasă chitara. - Cum a fost ?
Te-aș aplauda, dar ai făcut ăsta imposibil.
- Poți aplauda cu fata. - Ți se pare că aplaud cu fata ?
Nu !
M-ai lovit și m-ai legat de WC. S-a dus romantismul pentru mine.
Pare mai mult o tortură.
Va trebui un miracol. De ce nu-mi dai drumul ?
Nu.
- Louise, renunța. - Nu !
Cum să-l fac pe Ian să mă iubească iar.
- Ce mai faci ? - Plictisit și supărat că mai înainte.
Doar verificam.
Mă duc în oraș la cumpărături, ca să să fac
o cină romantică. Vrei ceva ?
Îmi aduci mobilul înainte să cazi moartă ?
- Nu vorbești serios. - Singura cale în care să mănînc
cina ta romantică e să mi-o îndeși pe gît.
994, 995...
Aici sus ! Ajutor !
Ajutor !
Ai intrat ? Ajutor !
- Poți să taci cît încerc să te jefuiesc ? - Poftim ?
Taci sau îți zdrobesc capul.
Ziceam că ești o țintă ușoară ! Intru în casa ta și tu ești deja legat.
- N-ai să scapi ușor. - Taci, omule !
- Scuzați-mă, d-le, nu aveți niște bani ? - Nu, n-am.
- N-aveți deloc ? - Nu, na-m bani !
Ești sigur că n-ai bani ?
Portofelul e în pantaloni.
Uită-te la tine, omule ! Ești legat de toaletă !
Nu că mi-ar păsa, dar cine ți-a făcut asta ?
- Soția mea. - Fătălăule ! E perfect !
Nevastă-ta te-a legat de toaletă ? A dracu zi ai mai avut.
- Cred că te simți foarte umilit. - Da !
Uite diferența dintre tine și mine:
cînd simt nevoia să mă însor,
mă apuc de boașe și le strîng
pînă nu-mi mai simt picioarele și apoi îmi trece.
- Ce i-ai făcut ? - Pardon ?
I-ai făcut tu ceva de te-a legat de toaletă.
Asta nu e treaba ta !
Mai interesează natura umană, cum ar fi...
ce face oamenii să facă ceea ce fac.
Prietena mea vrea să devină filozof.
Am o teorie despre iubire. Vrei s-o auzi ?
Nu.
Dragostea nu e un experiment de mare putere, zii cum vrei...
- Dar se poate rezolva. E ca un test. - Foarte inteligent.
Ascultă-mă ! Dacă dragostea e un test și îl pici.
- Asta te face un ratat. - Nu, nu m-a făcut un ratat.
I-ai promis femeii că o s-o iubești toată viața.
Și clar că n-ai făcut-o. Ai dezamăgit-o.
Cine ești tu să mă judeci ? Ești un criminal.
Să ți-o trag, omule ! Sînt o persoană onestă.
N-am înșelat pe nimeni și n-am
făcut jurăminte sub clar de lună. Niciodată !
Gîndește-te la asta înainte să-mi spui prostii...
Fătălău ratat !
- Cine e ? - Louise !
Nu !
Bună, iubire !
Am ajuns acasă !
Lou ! Te rog, n-o răni !
- D-zeule, e moartă ? - Cu siguranță că pare moartă.
Ce i-ai făcut ?
Am redus-o la tăcere.
Aș mai fi vrut o toaletă s-o leg și pe ea. Ar fi fost mișto.
Ce țîțe mișto ! Te superi dacă le strîng puțin ?
- N-o atinge ! - Sau ce ?
- O să te piși pe tine ? - O să te omor. Jur !
Uită-te pe geamul ăla !
- Oprește-te ! - Doamne, nu m-aș satura de ăștia.
Cînd ai atins țîțele astea ultima oară ? La dracu, e perfectă !
Ticălos norocos !
Doamne, ce ți-aș face !
Nu cred că ne va ucide, pentru că nu i-am văzut fața.
Știu că nu mi-a păsat de nimic, dar casa asta e a noastră...
Se pare că ia tot ce nu e greu.
Sper că nu ia aia.
Serviciul de argint pe care ni l-a lăsat mama.
Și antichitățile alea mai bine le lăsăm în oraș.
Știi... ?
E și o pictură scumpă...
în care am investit. Se numește Kamano Suki Kamijoto...
Da... Urăsc pictura aia.
Nu-mi pasă că valorează 20000 $...
Ce spuneai ? Că-ți amintește de ploaie ?
Nu mă deranjează dacă te face fericită.
Uită-te la noi, Louise !
E ridicol.
Așa se va termina cu noi, aici în baia cu tapetul ăsta pe care îl urăsc.
De ce dracu n-am schimbat tapetul ăsta ?
Îmi reamintesc ziua aia.
Cameră rece din biserica unde te țineam în brațe și te legănam.
Erai atît de frumoasă.
Eram îngrozit.
Nu e vina ta, Louise...
... că nu avem copii și că am început să-mi urăsc viața...
Am început să urăsc to tot ce aveam.
Am început să mă simt mizerabil pentru că...
unii n-au nimic și noi ne permiteam să cumpărăm o pictură idioată,
Unii n-au nimic.
Zii ceva, Louise. Spune-mi despre serviciul
tău, despre programul tău, spune ceva, te rog.
Nu mă lăsa singur în baia asta.
Întreabă-mă dacă o să mor. Nu mă lăsa singur.
Zii ceva. Haide, te ascult.
Ce dracu ? Asta face o petrecere acum ?
Ratatu' dracu' !
Știu ce sînt, Louise. Sînt un nimic.
Nu sînt în stare de nimic.
Sînt doar un ratat legat de toaletă.
Ar fi o justiție poetică dacă aș muri aici.
Nu cu omul ăsta te-ai măritat, Louise.
De crezi că vroiam să mă duc la Paris ?
Aveam ideea romantică că aș putea fi cineva iar.
Dar uită-te la mine. Sînt o caricatură.
Te-ai măritat cu o caricatură.
Te-ai măritat cu cineva la care ai visat, știi...
care ți-a promis lumea.
Și uite cu ce te-ai ales, cu cineva care te-a mințit.
Care te-a înșelat.
Care nu te-a putut proteja, în cele din urmă.
Un ratat pe toaletă.
Îmi pare rău, Louise.
Îmi pare așa de rău !
Iartă-mă.
Cum ai făcut asta ?
E cineva aici ?
Ian ? Unde sînt ?
Louise, ești în baie. Am fost jefuiți. Ești bine ?
- Nu-mi pot mișca brațele și picioarele. - Ești legată. Poți să te ridici ?
Nu știu. Doar o să...
Am să încerc.
- Poate poți să aprinzi lumina. - Mă doare capul și dintele mă omoară.
Știu, știu. Vreau doar să-ți văd fața.
- Iată-te ! - Îmi pare așa de rău, Ian.
E în regulă. Nu e vina ta.
Încearcă ușa. Poate poți să fugi prin spate.
Nu pot să prind clanța.
Te-a atins ?
Nu. Am venit acasă și...
totule era pe jos, pus în saci de gunoi...
apoi a sărit la mine și m-a lovit cu capul de podea.
Și nu-mi mai amintesc nimic după asta.
Mi-e atît de rușine pentru ce ți-am făcut.
Nu. Mie mi-e rușine pentru ce ți-am făcut.
Crezi că ne vor ucide ?
Nu știu. Vino lîngă mine.
- De ce ? - Vreau să stai lîngă mine, Lou.
Poate că mai avem o oră împreună, mpoate 15 min., hai să vorbim despre asta.
Hai să rezolvăm cu căsătoria noastră, chiar dacă va dura 15 min.
Zici asta doar pentru că ești legat de toaletă ?
Poate am avut destul timp să mă gîndesc la asta.
Și nu vreau să te dezamăgesc.
Sînt sigur că încă te iubesc, sigur că vreau să te omor cîteodată.
- Că azi toată ziua. - Da, m-ai înnebunit.
M-ai tot bătut la cap.
- M-ai făcut să mă simt un nimeni. - N-am s-o mai fac niciodată.
- Poți avea opinii. - Serviciul tău tîmpit...
Ar trebui să renunți la el și ai fi fericit dacă ai lucra la companiea ta.
Ai dreptate. Ar trebui să demisionez.
Ar trebui să-mi iau banii și să-mi deschid propria companie !
Clienții m-ar urma.
Da, e o idee minunată.
Ar trebui să continuăm să încercăm să avem un copil. Chiar să adoptăm.
- Vorbești serios ? - Da !
- Nu doar pentru că ești legat de toaletă ? - Nu. Vorbesc serios.
Ar trebui să încep romantic, cum am făcut atunci. Mi-e dor de zilele alea, Louise.
- În fiecare zi erai sexy pentru mine. - Ai zis că-s urîtă.
Nu ești urîtă.
Ești minunată.
- Mă părăsești pentru o copilă. - Nu te părăsesc.
- Ai o aventură. - Termin cu aventura.
Am să vă revanșez, Lou. Îți promit.
- Lumina e albastră. - Ești mai frumoasă în lumina lunii.
Ian, deschide ușa !
Vorbesc serios !
Tu cine ești ?
Rahat !
- Cred că se giugiuleau. - Ian, ce se întîmplă ?
Hei, te rog, n-o răni !
Și ce-o să faci ?
Rămînem fără bandă adezivă.
Dacă ai luat ce vroiai, de ce nu pleci ?
Sînteți un cuplu ciudat.
- Te rog, dă-ne drumul. - O să mă gîndesc.
Nu !
- Oprește-te ! - Hei !
Pe tine ar trebui să te eliberez, nu pe prietena lui.
- Cum te cheamă, frumoaso ? - Louise.
Încetează, Louise !
Ești atît de frumoasă... Fiecare contur, fiecare unduire...
Și ăștia doi de aici, știai ? Eu știu ce să fac cu ei.
Hei ! Las-o în pace !
Nu, nu ! Fac tot ce vrei !
Vin, scumpete !
Sara ! Calmează-te !
O să ne omoare ! Vom muri.
Și ne vom petrece ultimele clipe cu tîmpita de fosta nevastă !
Încă sîntem căsătoriți.
Nu vom muri. Te rog, calmează-te.
Ea de ce îți stătea în poală ?
D-aia n-ai venit la aeroport. Sînt atît de furioasă că am venit aici !
Sara ! Adună-te !
- Calmează-te ! Am fost jefuiți. - Doamne, te-au legat de toaletă.
- Nu, eu am făcut asta. - Poftim ?
- E o poveste lungă. Nu mai contează. - Ian !
Te reconciliezi cu soția ta ?
- Da, da ! - L-am întrebat pe el, nu pe tine !
Ian, spune-i. Termină cu asta odată !
- Îmi pare foarte rău de asta. - N-o iubești pe ea, mă iubești pe mine !
- Eu sînt bombonică ta rusească ! - Bombonica ta rusească ?
- Ne vor ucide ! - Trebuie să ne calmăm !
Nu vorbeam cu tine, ci cu PRIETENUL MEU !
Nu-mi pasă ce crezi. Îmi pasă ce crede el.
Vezi asta ? O să o scot.
- S-ar putea să coste în jur de 10000 $! - Ai dat 10000 pentru o brățară pentru ea ?
- A fost cam 3000... - Da, a dat. Pentru că mă iubește !
Vă rog, asta nu ajută. Sîntem într-o situație periculoasă !
Ascultă-mă, Sara ! Vezi dacă îți poți elibera mîinile.
Nu mă mișc pînă nu-i spui că renunți la ea pe veci !
Te rog. Putem discuta mai tîrziu.
- Sîntem în pericol. - Spune-i, spune-i ! Și apoi fac ce vrei.
Bine. Fac ce trebuie. Louise, te părăsesc pentru Sara.
Bine.
Și n-o zice că să mă păcălească, o zice pentru că e adevărat !
Și crede-mă, după ce rezolvăm asta, plecăm la Paris
... săptămîna viitoare și tu vei plînge cu amicele tale !
Oprește-te !
Încearcă să te dezlegi !
- Nu pot. - Străduiește-te !
Știi ceva, am zis că nu pot.
- Louise, te rog ajut-o. - N-o ating.
Nu mergei, Ian !
Te urăsc, Ian ! Îmi pare rău că te-am întîlnit !
Ascultați.
Cred că pleacă.
- A plecat singur. - Sara ! Sara !
Ai văzut vreo mașină afară cînd ai venit ?
Eram foarte supărată cînd am venit aici, Ian...
Cred că am văzut o dubiță și una două mașini. Nu-mi amintesc.
O dubiță ?
- Da, am văzut un van fără număr. - Tu ai văzut o dubiță ?
Nu-mi amintesc. De fapt, da, cred că am văzut.
Unde sînt oamenii ăștia ?
Nu știu. Nu cred că lucrează nimeni pînă luna viitoare.
E ciudat că au apărut tipii ăștia și au început să fure.
Poate că așa operează.
Poate vînează casele goale și le jefuiesc și poate...
Să ascultăm dacă se mai aude ceva.
Nu aud nimic.
Și nici nu ne-au ucis.
Au plecat pur și simplu !
Trebuie să știu imediat dacă te întorci la urîtă de nevastă-ta !
Scumpo, e momentul să te gîndești
că am fost legați toată noaptea.
Pot avea un moment singură cu Ian ?
- Unde te aștepți să plec, scumpete ? - Nu-mi pasă !
Du-te sub duș și cînta ceva, ca să am și eu un moment cu Ian !
- Te rog. - Bine !
Te iubesc, prostule !
Bine. Înțeleg asta.
"Bine, înțeleg asta" ? Asta îmi spui acum ?
Nevastă-mea în duș. Ce-ai vrea să spun ?
Ian, puteam să aleg pe oricine. Pe oricine !
Pe Fernando de la sală, dr. Cohen,
îl știi, dermatologul, Fred de la bancă, dar eu te-am ales pe tine...
Știu, știu.
M-ai făcut să mă simt deșteaptă și sexy,
puternică și frumoasă și vreau să merg cu tine la Paris.
Vreau să-mi petrec viața cu tine.
Nu cred că din cauza a ce s-a întîmplat, ceva ar trebui să se schimbe.
Știi, sînt multe de rezolvat, Sara. Îmi pare rău.
Nu e așa de simplu.
- Cum poți să uiți ?! - Nu uit.
Te rog, nu uita.
Gata ! A trecut mai mult de un minut.
- Te simți mai calmă ? - Nu ! E un coșmar total !
- Trebuia să fiu în avionul de Paris. - Da, trebuia.
- Te rog, Louise ! - Taci !
Dacă Ian te iubește cu adevărat, va vedea asta...
și dacă da, eu îi voi da drumul.
- Bine ? - Bine.
Hai să ne gîndim cum să scăpăm.
Mobilul meu e în buzunarul de la spate. Dacă îl puteți scoate, puteți forma 911.
- Și nu le-ați văzut fetele ? - Nu ! Deloc.
Care era numele firmei pe care ați folosit-o ?
Mountain View... nu cred că sînt ei.
- Era o dubiță pe alee, dar nu era marcată. - Mi-o puteți descrie ?
Era plină de pămînt și praf. Atît îmi amintesc.
Cu cîte locuri ?
Îmi pare rău, nu le-am numărat...
pentru că n-am știut că e jefuită casa asta.
Ați avut contact cu cineva care v-a întrebat de casă, de program ?
- Nu. - Nu, nu !
N-am avut contact cu nimeni de 13 ani de cînd sîntem aici.
Eu am fost în oraș odată.
- Ce relație e între voi ? - Sînt prietena lui.
Iubită !
Trebuia să plecăm la Paris azi dimineață, unde ar fi trebuit să mă ceară de soție.
- S-a mai întîmplat vreodată așa ceva ? - Sînt sigur că
mulți bărbați au relații cu femei supărate.
Nu, mă refeream la jaf !
Am mai avut niște spargeri acum un an, dar l-am prins pe tip.
N-am mai văzut o spargere de genul ăsta.
Puteți veni mai tîrziu la secție să completați
un formular cu lucrurile care lipsesc ?
- Desigur ! - Credeți că îi veți prinde ?
E greu de spus. Nu ne-ați dat prea multe amănunte.
Sînt șanse ca vreun prieten să îi dea de gol.
Uite ceva ce au uitat.
- Argintăria familiei ! - Nu pot să cred că n-au văzut-o !
- Chiar că sîntem norocoși. - Ce binecuvîntare !
- Dă-le adresa de la secție. - Da, vom fi acolo.
- Îmi pare rău că vi s-a întîmplat asta. - Mersi.
- Încuiați ușa. - Da, da !
Nu pot să cred că au luat tot !
Bine că ne-au lăsat în viață. Asta e important.
Ne puteau ucide. Sîntem norocoși că n-au făcut-o.
Paaa !
DE VÎNZARE
- La ce oră vin cu mutatul ? - Au zis că în jur de 3.
Nu pot să cred ce ușor a fost să vindem casa asta.
- Voi fi fericită cînd voi pleca de aici. - Ești deja fericită.
- Asta pentru ce-a fost ? - Pentru că te iubesc.
Ți-e foame ?
Vrei să mergem în oraș pentru o ultimă cina ?
- Mă scoți la o întîlnire. ? - Da, te invit la o întîlnire de familie.
Made by sabian